Heathen Strike over Brno VII

Sat, 14 Mar 2026 19:49:45 +1100

Hlavní událost letošní zimy pro všechny folk metloše se opět konala v Brně a spojených prostorech Prvního patra a Pivovarského domu Poupě. Pro sedmý ročník si pořadatelé připravili spoustu zajímavých jmen, nicméně si troufnu říct, že oproti loňskému roku trochu slabší. Tedy až na hlavní hvězdu, tam se předvedli.

Od druhého ročníku, kdy jsem akci objevil, mi to častokrát nevyšlo, a tak jsem letos festival navštívil teprve po třetí. Hlavním lákadlem pro mě byla Dalriada, kterou poslouchám velice rád a na živo jsem ji ještě neviděl. Určitě jsem chtěl znovu slyšet Wolfarian, takže jednodenní lístek se zdál jako rozumná volba... No dobře, že jsem to neudělal. Ceny opět vystřelily nahoru a jednodenní vstupenka se zoufale nevyplatila. Tak jsme se s kolegy domluvili, že zkusíme oba dny, byť sobotní kapely jsme neznali žádné. Aspoň nás nebude trápit, když některé vynecháme.

Pátek

Páteční sraz jsme dali v 18:45, abychom před Dalriadou stihli ještě jednu kapelou na rozehřátí. Což se ukázalo jako velice rozumný nápad, protože Wolfchant (Německo) zahráli jeden z nejlepších setu večera. Žánrově jsem si je pořád nebyl schopen zařadit, než mi napověděl zpěvák: a pak mi jen došlo, že je to pagan metal jak z učebnice. Je vidět, že i v Německu umí: bubeník do toho řezal jak o život, oba zpěváci se překřikovali melodickým growlem a celkový dojem byl slušný. Tuhle kapelu si rád poslechnu znovu.

Ale to už jsem spěchal do patra na Dalriadu (folk, Maďarsko). I ta hodně překvapila. Ale jinak, než jsem čekal. V playlistu mám totiž uložené většinou pomalejší a melodičtější skladby a nějak podvědomě jsem čekal, že i jejich vystoupení bude podobné. Nemohl jsem být dál od pravdy. Dalriada do toho řezala snad ještě víc než Wolfchant a pomalejší skladbu zahráli přesně jednu. Jsem moc rád, že jsem je mohl vidět naživo, i když do nejlepšího vystoupení večera jim pár příček chybělo.

Následovala pauza na večeři a k ní poslech švédských black metlošů Ereb Altor. Jelikož jsem se víc soustředil na jídlo než hudbu, můžu jen říct, že jako podklad dobrý. To už se ale nahoře pomalu chystali Corvus Corax (epic medieval folk), na které jsme byli zvědaví všichni. Kapelu jsem neznal vůbec, ale už jen z jich přípravy jsem usoudil, že tam zůstat chci. Před bubnama vystavené asi osmery dudy, didgeridoo a monstrózní hurdy-gurdy na kolečkách. Tak tohle bude zajímavé. Bylo? No... Ano i ne. Hudebně mě jejich vystoupení tolik neoslovilo, stylem a výstupem ovšem víc, než je zdrávo. Předvedli dobrou show. Zajímavou, nezvyklou, opřeli se do toho poctivě.

Následující metloše Sovy, Lesy a Hroby jsme tak nějak vyignorovali, vystáli si frontu na pivo a začali se pomalu chystat do první řady na Percival Stuttenbach, kteří nás také hodně zajímali. Podle kolegy to bylo nejlepší vystoupení večera, já bych je osobně zařadil až za Wolfchant. Ti mi hudebně sedli víc. Ale metal se zaklínačskou tematikou jsme si užili nejen my, ale i celý sál.

Večer už se připozdíval, a protože jsem rozhodně chtěl vydržet až do Wolfarianů, tak předposlední kapelu, Patriarcha, jsem zaslechl jen tak mezi řečí. Než o půl jednu skutečně nastoupila na pódium brněnská formace Wolfarian (folk, medieval), kteří to patřičně rozjeli od začátku do konce. Také museli, protože pořadatelé na jejich vystoupení vyhradili pouhých 30 minut. Musím říct, že od roku 2020, kdy jsem je slyšel poprvé, ušli dlouhou cestu. Tehdy na mě působili jako taková polo-amatérská kapela, co má dobré nápady. Dnes už hráli profesionálně. Krásné zakončení pátečního večera.

Sobota

Druhý den jsme ani neměli vytipovanou žádnou kapelu, co by nás zajímala. Sraz jsme si kolegy dali stejně, ať si užijeme rozumné množství kapel, aniž bychom se honili. Když jsme dorazili na místo, na Wasteland Stage (První patro) právě končili svůj set Mork (black, Norsko). Příjemný sympatický black, ale nás už zajímal začátek další kapely, polských Žywiołak o patro níž (medieval/folk, Polsko). A to byl moc sympatický folk! Další takový, který k zahrání pořádného metalu nepotřebuji ani kytaru či basu. Skladby chytlavé, dynamické, obě zpěvačky uměly zaujmout publikum. Jen škoda toho otravného mosh pitu na hrozně malém prostoru, kvůli kterému jsem musel víc dávat pozor na lidi okolo sebe, než abych si užil vystoupení.

Sargeisty jsme takticky vynechali, abychom se mohli najíst v přízemí, dokud jsou všichni metloši nahoře v sále. Což se úspěšně povedlo a o tři čtvrtě na 9 už jsem byl nachystaný v první řadě na další Poláky, Aether (melo-death). A ten byl hodně solidní. Kytary naladěné spíš směrem k heavy/power, ale poctivý growl držel celý žánr u death metalu. Tady si rozhodně chci poslechnout celou diskografii. Ale to jsem ještě netušil, že hotové album mají reálně jedno... Zlobí. Já chci aspoň 5.

Po Aether rychlá pauza, kolegové už byli značně unavení, ale já si na utrhl na pár skladeb od Kampfar (black/pagan, Norsko). Špatní rozhodně nebyli, jen takový moc generičtí... Takový black už jsem slyšel mockrát.

Odpočinek a jedno pivo v ústraní pomohlo, takže před jedenáctou už jsme byli nachystaní v první řadě na Waldgeflüster (black, Německo). Ale... Polsky mluvící slečna rozhodně nevypadala jako Waldgeflüster. No, co už, bylo mi to úplně jedno, chtěl jsem si užít vystoupení. A rozhodně užil, protože šlo o naprosto typický folk, doplněný houslemi, hurdy-gurdy a hezkými kytarovými sóly. Ale kdo nám to tedy hrál? Nakonec se mi povedlo dohledat kapelu Ariadne's Thread (na úvodním obrázku), která si ten den dala druhé vystoupení.

Před půlnoci už bylo potřeba chytit místo na hlavní hvězdu večera a celého festivalu, Gorgoroth (Norsko). Domluva byla taková, že rozjezd si kvůli nim ujet nenecháme, ale zkusíme tam vydržet co nejdýl, co nám čas dovolí. A dobře jsme udělali. Nemelodický black určitě není žánr, kterému bych příliš holdoval, ovšem na takovéto akce je to naopak žánr ideální. Pokud je kapela slušná, dokáže ho proměnit na kulervoucí show. Což se tady přesně stalo. Hudebně to sice celé táhl zpěvák, ale o tom to je! Já si poslední kapelu a vlastně i celý festival nesmírně užil.

Tak příští rok zase!

(Všechny fotky v článku jsou mé vlastní, foceno na telefon s pivem v druhé ruce.)